25.000 Romanian DVD PAL RETAiL subrip © 27-09-2014
DE BUNĂVOIE ȘI NESILITĂ DE NIMENI
Fisher, răspunde ! Sunt eu !
M-am trezit. Am câteva idei, aș vrea să le discut cu tine.
Salut, Ike !
Când o să încetați să mă țineți treaz cu zgomotele astea de șantier ?
Când n-o să ne mai adormi cu articolele tale !
Ce banc bun !
Fisher, chiar nu ești acolo ? Fie, vorbim mai târziu.
Scuzați-mă... Scriu un articol despre limuzine.
- Unii n-au mers cu așa ceva... - Nu cunosc astfel de oameni.
Vreau să discut câteva idei, ca să mă apuc să scriu materialul.
Am la dispoziție o oră, 27 de minute și 52 de secunde.
Bună, Ike. Când apar și eu într-un articol de-al tău ?
Când tricourile tale n-o să mai intre la spălat.
- Intră la spălat ? - Ce glumă !
Glumește, doamnă.
- 5 dolari... Hai, vi-l dau cu 2 $. - Nu-l vreau.
Am marfă frumoasă. Priviți ! Vă iubesc pe toți. Tu ești următorul !
Așadar, ce ne pregătești în numărul de mâine ?
Încă nu știu.
Sunt genul de tip care se decide în ultimul moment.
Se întâmplă să n-am nici o idee cu o oră înainte de termenul-limită.
Îți culegi ideile din viață. Începi să conversezi cu o femeie într-un bar,
te iei de felul în care joacă darts,
după care calculezi repede dacă și cum te poți da la ea.
Ca să mă dau la ea, trebuie, mai întâi trebuie să îmi vină acea idee.
- Măgulitor ! - Nu, m-ai înțeles greșit.
Dimpotrivă. Faptul că n-am răspuns provocărilor tale
te va inspira să scrii un nou pamflet la adresa femeilor.
Eu nu scriu pamflete la adresa femeilor.
Nu le scriu prea des. Nu că aș putea.
Asta când n-ai idei, nu ?
Mi-a făcut plăcere, "tip la minut".
- Tip al ultimului moment... - Nu contează.
Ce chestie ciudată ! Ești un tip bine, dar nu prea ai succes la femei.
- Pariez că asta e fosta ta nevastă. - Scuzați-mă.
Am văzut situații mai penibile.
Am zis că am văzut situații mai penibile.
- Poftim ? - A spălat cu tine pe jos...
Am asistat la situații mai dezonorante.
Măcar te-a pus la punct între patru ochi.
Mai era lume... Kevin, ai un șervețel ?
Ca să-ți ștergi lacrimile sau ca să scrii pe el ?
- Am să-ți spun mai târziu. - Când te adoră, când te urăsc !
Când aprinse, când nepăsătoare, când în extaz...
E amuzant să discutăm despre femei, dar am de scris un articol.
Întâi, trebuie să găsești acea idee extraordinară.
În orașul meu natal e o fată despre care ar merita să scrii.
Noi nu avem nevoie de idei.
Îi place să-și părăsească mirele la altar. E poreclită "mireasa fugară".
A făcut figura de vreo 7 sau 8 ori. Vine la altar și apoi fuge ca apucata.
Se întoarce, dă la o parte toate femeile din calea ei,
semănând perfect cu un taur care gonește la Pamplona.
Și ce crezi ?
La rând e o nouă victimă. Altul pe care îl va pune la punct.
Așadar, Italics, prietene, la treabă !
Ziua de azi am dedicat-o introspecției.
Am fost acuzat că îmi folosesc rubrica pentru a denigra sexul opus.
Acest reproș m-a pus serios pe gânduri timp de un sfert de oră
și iată la ce concluzie am ajuns:
da, într-adevăr, vehiculez clișee în privința femeilor.
"Mă întreb pe ce se bazează acuzația când zilnic, oriunde m-aș duce,"
"găsesc dovezi grăitoare că arhetipurile feminine dăinuie."
"Mama, fecioara, curviștina, hârca..."
"Te împing în metrou, se urcă în taxiul oprit de tine,"
"te sufocă cu parfumurile lor în lift..."
"Dar, din respect pentru sexul frumos, trebuie să-mi lărgesc orizontul"
"și să introduc în panteon o nouă zeiță."
"E tipul femeii-majoretă... Așa deci..."
"Anihilează toți bărbații. De acest gen de femeie mă voi ocupa azi."
"În Grecia antică ea se numea Erinys, fioroasa zeiță a răzbunării."
"În India, ea e Kali, care devorează măruntaiele lui Shiva,"
"în timp ce mușcă din... puncte, puncte... "
"În Indonezia, mâncătoarea de bărbați e reprezentată de vrăjitoarea Ragma."
"Observați că în aceste țări nu există televiziune prin cablu."
"În Hale, Maryland, unde e patroana unei feronerii,"
"se numește Maggie Carpenter, alias "Mireasa fugară".
"Domnișoara Carpenter are o ciudățenie:"
"înainte să devoreze bărbații, îi îmbracă în haine de mire."
E un robinet vechi de apă caldă. Încă are inscripția "fierbinte" pe el.
Se potrivește la orice cadă cu țeava de 4 țoli,
produsă între 1924 și 1938.
Cu alte cuvinte, domnule Praxton, doamna Praxton va fi mulțumită.
- Aleluia ! - Trec suma în contul dumneavoastră.
E posibil să nu fi văzut articolul până acum.
Poate încă n-a luat ziarul. Înțelegi ce vreau să spun ?
Sau poate nu.
Maggie !
N-ai nevoie de aer condiționat, ci de ventilator. Sunt în spate...
Bună !
Ce e ?
- Deci ai văzut articolul... - Da, l-am văzut.
Și este cea mai răutăcioasă farsă
pe care mi-a făcut-o cineva vreodată.
Cum de v-a trecut prin cap așa ceva ?
Sunteți îngrozitoare. Ar trebui să nu vă mai primesc la nuntă.
Maggie, ne-ai spus că detești obiceiul cu farsele, așa că nu noi am...
Doamne, Doamne !
- Pungă ! - Leșină !
Uite punga. Respiră !
Știri locale... În Hale toată lumea vorbește
despre articolul deloc măgulitor la adresa lui Maggie Carpenter.
Isprăvile ei au fost comentate în "US Today"de Ike Graham.
Domnul Graham a numit-o...
Dragă domnule editor, salutări din provincie.
Probabil socotiți că la țară ne ocupăm doar de porci și de tractoare,
nicidecum de cititul presei.
Altfel n-ați fi publicat născociri, dându-le drept fapte reale.
Dl Graham, furat de creație, spune că las bărbații cu ochii în soare
și nu mai pierde vremea cu nimicuri precum verificarea informațiilor.
Îl înțeleg. Cui îi pasă de fapte, când fiara ce devorează bărbații e liberă.
- Luăm masa împreună, Frances ? - Nu, trebuie să trec pe la bancă.
- Ești sigură ? - Regret, lke.
- Bună ! - Bună.
- Pun o vorbă bună pentru tine. - Nu, nu-i cazul s-o faci.
Am fost surprinsă aflând că editorul ziarului e o femeie.
Poate sunt o proastă sentimentală, dar am sperat
că între noi, "devoratoarele de bărbați", există solidaritate.
"Oricum, vă trimit această misivă pentru a vă anunța"
"că m-am gândit la un ritual de jertfă care mi-ar satisface apetitul:"
"un platou garnisit cu pamfletul dlui Graham. A dv., Maggie Carpenter"
"P.S. Atașez o listă de erori grosolane din articolul publicat."
Sunt 15 la număr.
Ciudat... Îmi place... Are curaj.
Ascultă, Ike.
A trimis lista asta. Avocații spun că ne poate da în judecată.
Ți-am lăsat patru mesaje pe robot. Nu m-ai sunat.
Nu te sunam nici când eram căsătoriți. Spune-mi, ce caută aici Fisher ?
Ellie m-a rugat să vin, s-o sprijin moral.
- De când are ea nevoie de așa ceva ? - Tu vei avea nevoie, Ike.
Ce e ?
Lecția nr. 1 de jurnalism: dacă inventezi fapte, îți pierzi slujba.
Lecția nr 2: nu lucra niciodată pentru fosta consoartă.
N-are nici o legătură. Știi bine că ai inventat toată povestea.
N-am inventat-o. Am aflat-o dintr-o sursă.
- Cineva de "încredere" ? Un bețiv ? - In vino veritas.
Nu te lua de un om băut, decât dacă se urcă la volan.
Și apoi, sunt pamfletar.
Am făcut ce fac toți pamfletarii. E ceea ce vă place la noi.
Suntem agresivi uneori, întindem coarda prea tare, riscăm.
- De asta sunt atât de apreciat. - De asta ești concediat.
Eu zic să-mi dai peste mână pentru greșeala mea, bine ?
Hai, dă-mi peste mână.
Sună-mă când vei considera că mi-am ispășit pedeapsa
și mă pot reapuca de lucru.
E o chestie definitivă, Ike.
Dacă pleci fără scandal, îți dau o compensație bănească.
Îmi pare rău, Ike.
- Bob ? Iubitule ! - Sunt în bucătărie.
L-a dat afară, iubitule !
Bob, l-a dat afară !
- Ce tot spui ? - Uite, scrie în ziar.
Stai, întâi încearcă rucsacul.
Vreau să-ți citesc...
Ești gata ?
"Dragă Maggie Carpenter, îmi cer scuze pentru nefericita întâmplare."
"Ike Graham nu va mai publica la noi. Să ai o căsnicie fericită !"
Ăsta-i rucsacul pe care îl vei avea de cărat în Himalaya.
Spune-mi dacă e prea greu.
Da. E puțin cam greu, iubitule.
Bună ! Lasă mesajul pe robot. Dacă vrei fax, cumpără-mi unul.
Ike ? Aici Fisher. Scoală-te.
Povestea cu "Mireasa fugară" poate lua o nouă întorsătură.
"Gentleman's Quarterly" îmi cere o pagină cu poze.
Vino, îți salvez pielea.
Colaborând cu "Gentleman's Quarterly", mi-a dat o idee...
- Ce idee ? - N-ai vrea să te răzbuni ?
Să dovedești că teoria ta e justă, deși ți-au scăpat unele erori ?
- Fața reală a lui Maggie Carpenter. - Cu toate detaliile oribile.
Dacă fuge iar, o să fii pe prima pagină.
Sunt la coafor, vin repede. Mag ...
- Poftim. Sus pe scări la dreapta. - Mulțumesc.
- La cât se închide restaurantul ? - La 20:30.
Așa de târziu ?
Cindy, ia-ți cățelul. Linge unsoarea cu care vreau să dau aici.
Scuze, l-au dat afară de la școala de dresaj.
Ia loc.
Mulțumesc tuturor. Ne vedem la hotel în weekend.
SALON DE COAFURĂ
Ești o zeiță !
Sesam, deschide-te ! Parcă aș fi pe un platou de filmare.
Nici măcar n-a trebuit să schimb garnitura, am băgat doar ulei.
Termină ! Mă sperii și asta mă excită.
Mă flatezi.
Scuzați-mă...
Scuze... O caut pe Maggie Carpenter.
Era un bilet pe ușa prăvăliei de peste drum...
- Ești reporter ? - Poftim ?
Știm din experiență că cine apare aici încălțat cu mocasini
trebuie să fie un reporter de la oraș, care vrea un interviu cu Maggie.
Despre apropiata ei căsătorie.
Nu, despre cum i-a venit de hac scârbei ăleia de la New York.
Da, sunt reporter. Tu cine ești ?
Peggy Flemming, dar nu patinatoarea.
Hai, intră !
- Mulțumesc. Cine sunt doamnele ? - Cindy, vara lui Maggie, nemăritată.
Sunt doamna Pressman. Nu sunt rudă cu ea.
- Și tu ? - Eu o caut pe Maggie.
Maggie, te caută cineva.
Sper că ai o idee nouă. S-a scris tot ce se putea scrie.
Stai ! Cine vrea interviu se tunde la mine.
Tocmai m-am tuns.
Am ceva să-ți spun, domnule. Un amănunt real.
Da, doamnă Pressman ?
E la a patra cununie, nu la a șaptea, cum s-a spus.
Știu. Crezi că de data asta chiar se va mărita ?
Nu știu...
A înghițit guma de mestecat. Mai pățește de-astea.
La chioșcul de ziare al domnului Schulian se fac și pariuri.
S-a pariat 8:1 că fuge iar.
N-ar fi mai bine să te speli pe cap ? În orașele mari e multă mizerie.
Ai să-mi răspunzi la întrebări ?
Fie. Tu mă speli pe cap, iar eu pun întrebări.
Ce vrei să știi ?
- Când e ziua cea mare ? - De sâmbătă într-o săptămână.
Să-ți acopăr fața, să nu te amețească aromele.
Puțină lavandă, ca să nu adormi.
- Ai emoții ? - Acum sunt sigură de alegerea mea.
Însă visez niște lucruri ciudate.
- Vrei să-mi povestești ? - Sigur.
- Uite, încă un client. - Mă ocup de tine imediat, Pete.
Visez că intru în biserica plină de lume...
Mă uit la rochia mea și văd că e roșie.
Nu știu ce înseamnă asta. Roșu nu e culoarea mea.
Ce părere ai ?
- Cred că-ți stă bine în roșu. - Nu, nu...
S-a referit la părul tău.
Haina mea, te rog. Mulțumesc.
Nu știi de unde pot cumpăra un șampon ? Să mă scape de vopsea.
La farmacia din colț de pe str. Elm. Spune-le că te-a trimis Pete.
- Vrei să-ți dau șapca mea ? - Nu, mă descurc.
S-ar putea să ai și tu nevoie.
Domnule Graham, strada Elm e în direcția aceea.
Mulțumesc.
Mai bine te-ai întoarce acasă. N-o să-mi distrugi fericirea.
Nu vreau să te fac să te simți prost. Vreau doar să mă răzbun.
În adâncul sufletului sunt convins că nu m-am înșelat în privința ta.
Din cauza ta m-au dat afară.
Mi-ai distrus reputația și mi-ai nenorocit părul.
Ronțăi bărbații ca pe semințe, apoi îi scuipi și ești mulțumită.
Asta vei face și cu al patrulea mire. O va păți ca și ceilalți trei.
O să fugi din nou de la altar. N-o să scapi de mine până atunci.
Mi-ar plăcea să mai stăm la taclale, dar eu mai am încă o slujbă.
Băiete ! Stai o clipă !
- Îți dau 10 $ pe pălărie. - De acord.
Îți spun că o să iasă o poză grozavă.
Când văd un singur câine, știu că am băut prea mult.
Ghiciți cine a venit în oraș cu coada între picioare !
Cine ?
Bună, Maggie.
Am venit să prezint scuze familiei tale. Când greșesc, recunosc.
- Am întrecut măsura. - E și el om.
Ne-a adus o sticlă de vin.
- Mi-au zis să nu scot pălăria. - Părul l-a speriat pe Skipper.
- Nu-mi vine să cred că... - Să-l fi auzit pe bietul câine !
Nu era deloc amuzant.
Eu m-am distrat. Walter mi-a relatat amintirile lui despre cununiile tale.
Știi ceva ?
Am să duc asta la bucătărie.
Te ajut și eu... să duci sticla.
- Vezi dacă sunt gata crabii, Bob. - Bine.
- Rămâne la masă ? - Nu știu.
Sper că n-o să se certe. Credeți că vor amâna nunta ?
Tortul poate fi ținut la congelator.
Știți, fiica dumneavoastră e...
- Vai, scuză-mă. - Nu-i nimic, buni.
- E o fată fermecătoare. - Da, seamănă cu maică-sa.
Privește ! Dumnezeu s-o odihnească.
Când Maggie era la școală, eram tare mândri de ea.
A câștigat bursa oferită de American Legion.
A studiat designul industrial.
Nu-mi vine să cred că i-a lăsat baltă pe toți mirii aceia.
Ba da. Avem casetele video.
- Aveți casete ? - Da. Sunt acolo.
- Aveți casete de la cununiile ei ? - Le-a filmat Lee, cel de la hotel.
Sigur, fiică-mea nu se pregătea să doboare recordul la 100 m plat.
Trebuie să recunosc că aleargă cu o viteză de invidiat.
Dacă continuă gluma cu măritișul, își va îmbunătăți recordul personal.
Domnul mi-a dat doar un singur copil. Nu că n-aș fi dorit să am mai mulți...
Bravo, tată ! Nu lăsa să-i scape vreun amănunt.
Mă socotesc sincer, un ales al sorții:
am pregătit și am plătit pentru atâtea nunți.
Nu și pentru asta. O plătesc eu.
Mi se pare corect.
N-o fac intenționat, orice ai crede. N-am de gând s-o mai fac vreodată.
Așa, Maggie, concentrează-te la joc !
Psihologie de sportiv...
Bob e profesor de educație fizică la liceul nostru.
E antrenorul echipei de fotbal. Și a escaladat Everestul.
- Everestul ?! - De două ori.
- Adevărat ? - Fără mască de oxigen.
- Îi place să se laude cu mine. - Da. Îmi place.
Maggie se antrenează intens pentru noaptea nunții.
Luna de miere o vom petrece escaladând vârful Annapurna.
- Ce romantic ! - Așa credem și noi.
Să împarți patul nupțial cu doi șerpași și un iac !
Salut, Ike. Cum merge ?
N-o să-ți vină să crezi la ce mă uit acum.
Am înregistrările video de la cele trei "dezastre".
CUNUNIA CU GILL CHAVEZ
Iat-o pe mândra mea mireasă.
Nu mă voi ascunde... Voi fi mereu alături de ea.
Un cântec pentru tine, dulcea mea magnolie.
Vrei adevărul ? Vrei fapte reale ? Le-am aflat.
Îți trimit o copie după notițele mele. Delectează-te cu ele în weekend.
Salut-o pe Ellie din partea mea.
Să începem, părinte.
Maggie ? Unde te duci ?
Pornește motorul, Sam !
- Cum a fost cununia ? - Mai scurtă decât am plănuit. Hai !
CUNUNIA CU BRIAN NORRIS
- Unde se duce ? - Priviți ! Pleacă !
- Și-a uitat poșeta, probabil. - Nu și-a uitat nici o poșetă.
Fugi după ea ! Fă ceva !
Nu pot să cred...
CUNUNIA CU GEORGE SWILLING
Dragi oaspeți, ne-am adunat astăzi...
Țineți calul ! Ce are calul, Maggie ?
E mai agitat decât mireasa.
- Îmi place cel cu smoking alb. - Nu e bun. E prea blond.
Atunci, să punem figurina clasică.
E frumos.
- Poate e prea brunet pentru Bob. - Da, dar are ochii lui Bobster.
Nu, ochii lui sunt mai apropiați.
- Bună ziua, doamnă. - Bună.
- Două cafele, se poate ? - Sigur.
Ce-i mirosul ăsta îmbietor ?
Cornuri cu scorțișoară... Îmi aduci și două cornuri ? Mulțumesc.
Maggie, cred că asta îți seamănă leit.
Ia să vedem...
Scuză-mă.
Ia te uită !
Vai ! Ajutor !
Da, asta e ea.
- Trebuie să fii domnul Graham. - Da, eu sunt.
- Și tu ești... - Betty Trout.
Probabil că tu faci tortul miresei.
Da, sigur.
Am auzit că tot tu dai și petrecerea de adio.
- Da, în cinstea lui Maggie. - Ultima dinainte de cununie...
Dacă mai rămâi în oraș, treci pe aici.
- Nu, nu vrea să vină. - Aș fi încântat să vin.
Voi veni sigur.
Ai de gând să mă urmărești peste tot ?
Nu... Mă întorc, Betty.
La revedere, domnule Graham.
- Nu e un om de treabă. - Știu.
Îl aleg pe ăsta. Ochii sunt perfecți.
- Bună, domnișoară Carpenter. - Bună, Kendall.
Maggie, nu te mărita cu antrenorul. Mărită-te cu mine, te iubesc.
Ești minor, Dennis. Hai, du-te, fă-ți încălzirea.
Hai, genunchii mai sus ! Mai sus !
Bravo, domnilor ! Acum să exersăm pasele.
- Bună, scumpo. Ce faci ? - Bine.
Ce mai pune la cale ?
- Ike vrea să vadă echipa jucând. - Și să discute despre tine.
N-ai de gând să te împrietenești cu el, nu ?
Tocmai mă lăudam cu tine.
Îi spuneam cât de norocos sunt.
Trebuie să plec. Am mult de lucru.
- Pe curând, porumbeilor ! - Ne vedem la cununie.
Mulțumesc pentru jachetă.
- L-ai invitat la nuntă ? - Hai, Comets !
Nu-ți dai seama că iar va scrie despre mine ?
Dar de data asta n-ai să fugi. Hai, zâmbește, draga mea.
Băieți ! Duceți-o pe prințesa mea la o plimbare cu "caleașca".
Binecuvântează-mă, părinte. Am păcătuit. Ultima spovedanie a fost...
Am o întrebare mai degrabă tehnică.
Am tot felul de gânduri rele. Foarte rele.
- Necuviincioase ? - Nu, nu...
Vreau să distrug viața și cariera unui om, să mă răzbun.
Cât de mare e acest păcat ? Dacă mă rog, Fecioara mă va ierta ?
- Copila mea, păcatul din cuget... - Mă cheamă Maggie.
Acum 10 ani ne ascundeam aici ca să ne sărutăm.
Nu-mi spune "copila mea", Brian. Mă enervează.
- Nu te supăra, Maggie. - Vreau să stăm de vorbă, Brian.
Maggie !
Nici măcar nu ești catolică. Nu trebuia să vii aici.
Îmi pare rău. Mă înnebunește reporterul ăsta.
S-ar putea să te caute și pe tine, să te întrebe tot felul de prostii.
O singură întrebare a fost ridicolă. Celelalte erau acceptabile.
Ai și vorbit cu el ?
I-ai spus că am fost prieteni înainte să fii preot ?
Bineînțeles. Cu asta ți-am făcut un serviciu.
Ce te-a întrebat exact ?
- Am întârziat, părinte ? - Nu.
Merge repede, am păcătuit puțin.
M-a întrebat lucruri simple. Ce fel de muzică îți place ?
Ce aveam noi doi în comun ? Dacă m-ai distrus, părăsindu-mă la altar...
Și ce i-ai spus ?
Că nu sunt supărat. Asta a fost voia Domnului.
Bun răspuns. Mulțumesc.
De fapt, asta și simt.
Sigur, voia Domnului...
Doamne, iartă-mă.
Trebuie să plec. Tipul e țicnit și știu precis unde se va duce.
Dumnezeu să te binecuvânteze.
Poșeta... Mi-am uitat poșeta.
Iartă-mă... Mult noroc.
Care a fost întrebarea aia ridicolă ?
M-a întrebat cum îți plac ouăle.
Ciudat... Cum să ții minte așa ceva ?
Omletă cu sare, piper și mărar. Cum îmi plac și mie.
Regret că te-am făcut să suferi, Brian.
Mi-am găsit fericirea, Maggie. Aici e locul meu.
Dar dacă treci la catolicism, te rog, confesează-te la părintele Patrick.
Sigur.
- Gill ? Lydia ? - Maggie !
Ții minte când am încercat să urc pe scenă la concertul lui Jerry Garcia ?
Am să-ți cânt melodia. Ții minte, Maggie ? Erai acolo.
Ești puțin atent ? A apărut un reporter care îmi distruge viața.
Și ?
Dacă vine, să nu-i arăți poza mea de la concertul din San Francisco.
Bine ?
Ce-a fost asta ?
Am fost acolo de câteva ori. Sunt o mulțime de poze cu tine.
Te referi la aia când am avut o pană de cauciuc ?
Închipuiți-vă, Maggie Carpenter apare cu sânii goi într-un spațiu public !
Era cam răcoare pe stadion.
Păcat că nu se vede trandafirul tatuat pe spate.
Ike a pariat pe 50 $ că nu-l mai ai.
Eu am zis că da. Îți plăcea tatuajul ăla.
Și nu mi-ar strica 50 $, Maggie.
N-am de gând să vă arăt nici un tatuaj. În curând mă mărit.
Așa că dă-mi fotografia !
Ți-o dau cu plăcere, dacă ne lași să vedem trandafirul.
- Dacă ni-l arăți, ți-o dau imediat. - Fie.
E bine ?
- Ești mulțumit ? - Pe deplin.
Maggie, l-ai scos ?
Pariez pe o sută că era lipit.
Maggie ?
Mi-e frică de ac.
Dar asta nu înseamnă că sunt fată rea.
- Privește ! - Da, privește !
Cred că e zdrobit de durere !
- Nu este. - Ba sunt.
Nu ești ! Ai chitara, o ai pe Lydia...
Vorbim de asta mai târziu.
Ike !
- Ce-ar fi făcut Jerry Garcia ? - Ar fi continuat să cânte.
Ar fi cântat...
Uite-l pe Ike cu primarul și cu șeful poliției.
E grozav. Își face repede prieteni.
E tare !
Bravo !
- Ești reporterul acela ? - Da.
Iar a apărut.
E un adevărat copoi.
- O să mă însor cu Maggie într-o zi. - Nu zău ?
E un bărbat atrăgător.
Reporterul ăsta depravat ? Viciul te atrage ?
Nu asta am spus.
Nu, nu pleca. Fii degajată, poartă-te firesc.
Probabil că știe să citească pe buze.
Celebrele surori Swenson ! Salut !
Bravo vouă !
- Nu-ți mișca buzele. - Bine, nu mai spun nimic.
Așa, Cory !
Bună, Peggy Flemming. Știu că nu ești patinatoarea.
- E locul lui Maggie. - Da. Și probabil asta e berea ei.
- Salve ! - Salve, scumpule !
- E soțul tău acolo ? - Da.
El e Cory Flemming ? E crainic la radio, nu ?
Da. Ai auzit emisiunea lui, "Treziți-vă cu Flemm" ?
Încă nu.
Prinzător este Lee Mistlehorne de la Hotel Atlantic.
- A fost vedeta echipei în liceu. - Trebuie să fii mândră de el.
Atunci nu-l cunoșteam, era prieten cu Maggie.
În liceu, adică.
N-au fost niciodată logodiți sau ceva de genul ăsta.
N-a fost nimic serios. Uneori îi spune gogoșica mea, e enervant.
- Nu știu de ce îți spun toate astea. - E bine că-mi spui.
A trișat !
Excelent !
E frumos că au rămas prieteni.
E o poveste veche...
Dar, știi, este atât de...
Scuză-mă.
- Te simți bine ? - Da.
Peggy !
Prăjiturile sunt oferite de cofetăria Betty Trout.
Ai stat cu ea trei minute ! Ce i-ai făcut ?
- Spre tine ar trebui să arăți. - Poftim ?
"O, Cory ! Bravo !" Ce-a fost figura aia ?
Suntem prieteni de-o viață. Tu nu poți pricepe asemenea relații.
Se pare că nu sunt singurul.
"U.S.S. Maggie" face valuri mari. Scuză-mă.
Mereu semeni sămânță de scandal...
Hai !
Da, asta-i o încurajare normală.
Îi încurajez pe un ton normal.
- Bună dimineața, Peggy. - Bună dimineața.
Crezi că flirtez cu Cory ?
Bună dimineața și ție. Arăți minunat.
Mulțumesc.
- Crezi că flirtez cu Cory ? - Da.
- O fac fără intenție. - Știu.
Dar uneori ai un soi de energie erotică
și o trimiți spre orice mascul ce mișcă.
Ce mișcă ? În contrast cu orice mascul ce nu mișcă ?
Parcă... Există niște specii de corali.
- Azi am să mă omor. - De ce ?
Pentru că mă crezi gata de orice ca să atrag atenția bărbaților.
Nu, dar cred că în sinea ta gândești:
"Sunt fermecătoare, misterioasă, nimeni nu mă înțelege..."
"Am nevoie să mă ocrotească un bărbat puternic ca tine."
E greu să fii rivala ta, când ești măritată și lipsită de mister.
- Tu ești plină de mister. - Nu, sunt o caraghioasă.
"Caraghioasă" și "misterioasă" sunt două lucruri diferite.
- Eu sunt o caraghioasă. - Nu, tu ești o excentrică.
"Caraghioasă" și "excentrică" sunt două lucruri diferite.
Cred că sunt total și iremediabil debusolată.
Și, cu toate astea,
știu că te iubesc și îți promit să nu mai flirtez cu Cory.
Problema nu-i relația dintre tine și Cory sau dintre mine și el,
nici faptul că ești debusolată.
Tu ești așa de când eram copii.
Dar acum, când îți dai seama că poți răni sentimentele cuiva,
poate ar fi timpul să-ți legi viața de un bărbat. De Bob, dacă el e alesul.
Știu.
Ce să fac ca să nu mai fii supărată ?
Știi bine că un singur lucru mă înveselește.
Când faci mutrița de rățușcă urâtă.
Ce ne-am mai distrat în tabără când am ținut cortul cu piciorul !
Ploua, ții minte ? Ani de bucurii adevărate...
Fă mutrița aceea.
- Umilitoare sarcină... - Îți mulțumesc.
Eu îți mulțumesc.
Adio, doamnelor, adio !
Ne luăm rămas-bun de la voi...
Lee, trezește-te !
Dă-mi cheia de la camera reporterului, vreau să arunc o privire.
- E la etajul 2. - Mulțumesc.
Să nu furi nimic !
Să sperăm că e muzica lui preferată.
După părerea mea, fuge pentru că i se acordă atenție negativă.
Dar atenția negativă e totuși atenție.
Când o femeie te plesnește pentru un pamflet, îți acordă atenție negativă.
Vorbim de atenție negativă în cazul ei, nu al meu.
Cum de îi face să-i ceară mâna ? Nici măcar nu-i atât de frumoasă.
Mă ataci, gazetărașule ?
Pune-ți pantofii în fața ușii. Dimineața îi ai lustruiți.
Uneori rămâi fără ei.
- Mai bine să nu risc. - Noapte bună.
Știu că ești acolo. Te-am văzut.
Îți dai seama că încalci Primul Amendament ?
Hai, deschide.
Trebuie să discutăm serios, să ne lămurim de ce ești o pacoste !
Deschide ușa !
Sparg ușa ! Te-am avertizat !
Așa deci...
Ai pătruns în cameră prin efracție. Este un delict. Îl sun pe șerif.
Știi ceva ? Sună-l.
Și adu-i aminte să aducă vinul pentru petrecere.
M-ai scuti de un telefon. Îți mulțumesc.
Ike, amica ta n-are o soră ?
Așteaptă originalul. Va fi liberă peste o săptămână.
NU ARE NICI O REMUȘCARE
Stop ! Stai acoperit. N-am venit să-l văd pe Ike jr.
Presupun că și recepționerul e unul dintre numeroșii tăi admiratori.
- Sunt interesante biletele tale... - Unde vrei să ajungi ?
Părerile tale sunt eronate. Nu-ți vor salva reputația.
În plus, scrii lucruri deloc măgulitoare la adresa mea.
M-am hotărât să te ajut să scrii adevărul despre mine.
Serios ?
Sunt de acord să-ți dau un interviu... pentru o mie de dolari.
Vreau o nuntă mare și o rochie de mireasă trăsnet.
Pentru 1000 $ îți răspund la orice întrebare
și te las să mă însoțești peste tot.
Revista nu plătește pentru interviuri. Ar fi lipsit de etică.
Eu vorbeam de tine. Probabil ai primit o primă sau bani de deplasare.
Scrii materialul ca să-l vinzi, nu ?
Având interviul cu eroina, ai să-l vinzi ca pâinea caldă.
Ceri prea mult...
- 750. - 500.
- 650. - S-a făcut.
Ce faci, te ții de glume ?
Știu ce melodie fluieri.
E un cadou pentru verișoara mea.
E grozav !
Sunt minunate toate chestiile astea tehnice.
O lampă-copac... E splendidă.
- E logo-ul tău preferat ? - Cred că da.
Frumoase lămpi... Ai putea să le vinzi cu succes la New York.
Poate, într-o zi...
- Te temi să încerci ? - Nu, nu mă tem.
Într-o zi am să fac asta.
E de la Brian.
Părintele Brian...
- Ăsta e de la Gill. - Gill...
Iar ăsta e de la George.
M-a cerut pe insula Saint Thomas. Inelul era într-un cocon de fluture.
Cam ca la "Tăcerea mieilor", după gustul meu, dar...
George e entomolog.
Mi s-a părut ceva cu totul deosebit. Și, în sfârșit, inelul de la Bob.
M-a cerut la un meci de baseball, când a jucat Baltimore Orioles.
Pe tabela de marcaj a apărut: "Maggie, mărită-te cu mine !"
A fost una din cele mai frumoase clipe din viața mea.
- Ciudat de suspect ! - Adică ? A fost romantic.
Uite, poate numai eu simt așa, dar...
Dacă ai nevoie de un decor teatral ca să ceri mâna cuiva, ceva e fals.
Cred că un om cinstit ar putea spune cel mult:
"Sigur că vom avea perioade grele. Sunt sigur că la un moment dat"
"unul din noi va dori să lase totul baltă,"
"dar sunt la fel de sigur că, dacă nu-ți cer mâna acum,"
"am să regret tot restul vieții."
"Pentru că în adâncul sufletului știu sigur"
"că tu ești femeia vieții mele."
Îmi place...
Dar aș prefera să văd cuvintele astea scrise pe tabela de marcaj.
Asta i-ai spus fostei tale soții când i-ai cerut mâna ?
Nu te mira, se vede de la o poștă că ești divorțat.
Așa-i, mai am de lucrat la imagine.
Deci așa ai cerut-o ?
Nu, cred că i-am spus ceva mai elocvent, de genul:
"Poate ar fi bine ca noi doi, știi tu..."
"Ce zici ?"
Ce romantic !
Și cu o asemenea declarație, n-ai găsit fericirea eternă ?
Ce n-a mers ?
Nu știu.
- Nu știi ? - Nu.
Poate ar trebui s-o întrebi pe ea. Nu te-ai gândit niciodată ?
Eu, după toate cele întâmplate, am scuza că n-am fost căsătorită.
Merit măcar o rochie de mireasă frumoasă.
Doamnă Whittenmeyer ?
Unde te duci ?
- Bună, Polly. - Bună, Maggie.
Iart-o, unii copii se tem de tine
după ce ai fugit târându-l după tine pe băiețelul care-ți ducea trena.
Nu-i adevărat, a căzut ! A călcat pe propriile șireturi.
Ai venit după rochie. E în spate, mă duc s-o aduc.
Doamnă Whittenmeyer !
M-am răzgândit... O vreau pe asta.
Cea pe care ai reținut-o este foarte drăguță.
Știu, dar m-am răzgândit.
- Asta costă o mie de dolari. - Am o mie de dolari.
Cealaltă e numai trei sute.
Rochia asta e de vânzare ?
Să dai atâția bani pe-o rochie de mireasă ?
N-ai purtat nici una mai mult de zece minute.
Asta cam așa e.
- Dar asta e tare drăguță. - Doamnă Whittenheymer...
- Whittenmeyer ! - Pot vorbi cu dumneavoastră o clipă ?
Nu sunt de pe aici, dar dumneavoastră vindeți în orașul ăsta.
Scopul dumneavoastră e să vindeți rochii de mireasă, nu ?
- Sunt în meserie de 30 de ani. - Perfect !
Domnișoara vrea o rochie de mireasă. Dar nu oricare. O vrea pe aceea.
- Costă o mie de dolari. - Ascultă, tușă B...
Comunicarea verbală nu este punctul meu tare. Să apelăm la gesturi.
Cumpărăm această rochie acum !
Luăm această rochie frumoasă și orice altceva dorește domnișoara.
Cum ți se pare ?
Arăți...
- Arăți drăguț. - Drăguț...
Întoarce ziarul. Îl citești pe dos ? "Drăguț" e prea puțin.
Hai, admiră-mă. Imaginează-ți apariția mea la cununie.
Părul am să mi-l strâng la spate... Poate îmi fac un coc.
Ce-mi place cel mai mult e că rochia mea e cloche. Și când mă mișc...
Ding... Ding...
E reușită. Bob va fi în culmea fericirii.
Trebuie să mergem să ne întâlnim cu Bob.
Sigur că am să merg la petrecere. N-am lipsit de la nici una...
Doamnă Pressman, ne-am hotărât ce comandăm.
- Nu avem prea multe feluri... - Vreau o omletă, numai din albușuri.
- Eu, la fel. - Bineînțeles...
Nici măcar o omletă nu pot să-mi comand fără să devii sarcastic ?
Gata cu faulturile ! Acum sunteți în aceeași echipă.
Ce-a fost sunetul ăsta ? Bea puțină apă.
Vă trimit pe banca de rezerve.
Maggie e cea mai dulce fată din lume.
Dar se ocupă prea mult de cei din jur și nu se concentrează asupra ei.
De aceea a și avut atâtea... Cum să le zic ? Necazuri...
De asta lucrăm la concentrare.
Concentrare asupra lui Maggie.
Concentrare asupra lui Bob.
Fac cu ea exerciții de vizualizare a scopului urmărit.
Psihologii le recomandă tuturor sportivilor.
"Vizualizează careul."
"Vizualizează golul marcat."
Spune-mi, la cununie ai să pasezi buchetul miresei spre careu ?
- Știi ceva ? Asta-i prea de tot... - Bine, am plecat.
Un reporter are treabă permanent.
Pe curând ! La revedere, doamnă Pressman.
Acum o să mă concentrez asupra omletei tale, Bob.
Mă bucur că ai venit. O să încerc să-ți explic totul.
Există un motiv pentru care mireasa n-a devenit soție.
De-ai ști câte prăjituri ne-au rămas ! Mă mir cum de n-am ajuns la 100 kg.
Și taică-su' a cumpărat la băutură ! Dar nu s-a plâns că a rămas nebăută.
Bună, bunico.
Bună, Netta.
Bunica ta îmi explică de ce fugi de fericirea conjugală.
Astupă-ți urechile, Netta.
Nu o sperie nunta, ci noaptea de după.
Fecioarele sunt îngrozite de "șarpele ciclop".
Când m-am măritat, în noaptea nunții am luat cu mine o andrea.
Bunico, l-am fermecat pe "șarpele ciclop" cam de multișor...
Da, am uitat.
Să știi că bunicul tău a ținut minte noaptea nunții toată viața.
Netta, ia-ți mâinile de la urechi. Se răcește ceaiul.
Te rog să ne scuzi. Pot să-ți vorbesc ?
Pa, Netta. Buni, îți mulțumesc.
Uite ce am găsit. Nu știu dacă prezintă vreun interes.
- Doamne, e Miles Davis ! - Făceam curat în pod și...
Uimitor ! E un disc rar. Să-l păstrezi cu grijă.
Nu vrei să-l păstrezi tu ?
Ia-l.
Ai ghicit ce fel de muzică îmi place și ai făcut rost de disc.
Te dai bine pe lângă mine ?
Am făcut curat în pod, atât. Nu mi-am propus să ating imposibilul.
Miroase a bucluc...
Aici Cory Flemming. Vă invit să ascultați Denise & The Nephews
la emisiunea "Treziți-vă cu Flemm" de mâine dimineață.
Ia te uită !
Hai, în picioare. Așa... Hai să mergem.
De când ți-ai luat permisul, nu mă mai pot distra ca lumea.
Fii liniștit, nici eu nu mă prea distrez.
Așa, încetișor !
Ești băiat bun, Porthole.
- Îl cheamă Skipper, tată. - I-am schimbat numele.
E o treaptă...
Mă întorc mai târziu, Travis.
Travis ăsta are necazuri.
Stai ! Apleacă-te ca să te așez.
Dacă ai fi o fiică bună, m-ai lăsa să mor.
Salut, Walter !
Te rog să nu scrii nimic despre...
Nu, nici vorbă.
Așa m-am săturat de toate astea !
Ce-ar fi să-l lași să doarmă aici ?
Vino la o plimbare cu mine. Îl iei mai târziu.
Bine.
Bea tot mai mult de când a murit mama.
Atunci te-ai retras de la facultate, nu ?
A trebuit să mă ocup de magazinul tatei.
Tatăl meu avea o mică tipografie.
Tata voia să studiez muzica clasică, mama, să devin scriitor.
Nu puteam să-i mulțumesc pe amândoi.
Așa că m-am făcut reporter.
Nu sunt scriitor, dar se zice că ziaristica e literatură din mers.
Ce se întâmplă ?
- Ce benzină ai pus ? - De la pompa cea mai apropiată.
Trebuia să iei benzină fără plumb. S-a înfundat filtrul.
- Ai putea s-o repari ? - Am nevoie de scule.
- E cam pustiu pe aici. - Da, e un loc frumos.
Într-o asemenea situație noi, newyorkezii, chemăm urgent un taxi.
Aici nu sunt taxiuri, așa că mergem pe jos.
Să nu consumăm bateria. În apropiere locuiește cineva.
Noi, fetele de la țară, o luăm pe câmp. Ca să scurtăm drumul.
Ai grijă, sunt șerpi.
- Ce ? - Sunt șerpi.
- Nu-mi plac șerpii. - Mergi liniștit. Nu te mușcă.
Hai repede !
Ce-i ăsta, dansul șerpilor ?
Încerc să-i sperii.
- Mă sperii pe mine. - Și eu sunt speriat.
Crezi că există un partener ideal pentru fiecare om ?
Nu, dar cel mai adesea atracția e luată drept dragoste.
Atracția poate fi foarte înșelătoare.
- Și, de fapt, nu înseamnă nimic. - Nu.
Adică...
Nu mai știu de ce săream gardul...
- Mergem după scule. - Scule, desigur.
Lionel ! Ai scule de mașină ?
Bună, Maggie. Ce cauți aici ? Iar ai fugit de la cununie ?
Văd că ți s-a dus faima pe aici.
Nu, Fisher, e aproape gata, jur. Povestea a luat o întorsătură aparte.
O să mai fac un interviu la New York. Pe curând.
- Puteai să spui că ești mirele nr. 3. - Ca să mă bârfească ziarele ?
Mi-am luat porția de umilință, mulțumesc.
Eram într-o expediție, studiam habitatul lăcustelor...
Așa am cunoscut-o pe Maggie.
Ce crezi, George, de ce a fugit ?
Ai definit-o bine. Cum ai spus ? Că devorează bărbații ?
Fioroasa zeiță a răzbunării, nu ?
Așa am scris. Dar nu cred că ăsta-i motivul pentru care a fugit.
- Și care crezi că e motivul ? - Nu știu. Am mers pe o pistă falsă.
- Îi iei apărarea ? - Nu.
Ca ziarist, consemnez ceea ce văd. Relatez fapte reale.
- Nu-mi vine să cred ! - Ce anume ?
Te-a prins în laț și pe tine.
- Poftim ? - Bine ai venit în clubul nostru !
- Ce tot spui ? - Bea, ai nevoie mai mult ca mine.
Sunt ziarist, scriu un articol. Sunt plătit pentru el.
Va fi publicat pe prima pagină. Ai să afli din el tot adevărul.
- Știi cum îi plac ouăle ? - Ochiuri în apă, ca și mie.
Chirie piperată și mâncare chinezească, asta-i viața la New York.
Ai uitat prăjiturile cu răvașe.
Știu ce-ți rezervă viitorul. N-ai vrea să-l afli, crede-mă.
Mă scoate din minți.
Îți place ostilitatea în preludiul unei relații, nu ?
Mariajul nostru merge numai în trei: el, eu și psihologul nostru.
Ce n-a mers, Ellie ?
Ce n-a mers între noi doi ?
A trecut ceva timp, știu. Îți mai amintești ?
Dacă îmi amintesc ? Bineînțeles.
Și eu am făcut aceeași greșeală ?
Nu ți-am dat sentimentul cât de mult contezi ?
Nu mi l-ai dat.
Îmi pare rău, Ellie.
Și mie îmi pare rău, Ike.
Au trecut 12 ani că să ne putem spune asta.
V-am văzut... Poftim, ți-am adus ce ți-ai dorit.
Draga mea...
Hai să vedem ce te așteaptă.
Confucius spune:
"Dacă îți lași nevasta cu fostul soț, ia-ți adio de la ea."
- Sper să fie mai bine ca anul trecut. - Sau ca în ultimii zece ani.
Să-i aplăudăm pe dansatorii noștri de "hula" !
Iată-i pe rege și pe regină !
Walter, vrei să știi numele meu de fată ?
Îl mai ții minte ?
Totul e-n regulă.
Doar că nu l-am văzut de o zi întreagă
și m-aș simți mai bine dacă aș ști unde e.
Bine ai venit ! Cu ce să te servesc ?
Aloha, domnule Trout.
Ai vreun pahar fără umbreluțe din alea ?
Sunt aici !
Aloha !
Te prinde bine coronița asta.
Unde ai dispărut ?
Ți-a fost tare dor de mine, nu ?
Iată-l și pe câștigătorul concursului !
E timpul să mâncăm ceva.
V-am pregătit creveți á la Trout.
Sa ne așezăm la masă.
- N-ai alergie la creveți, nu ? - Nu.
Păcat...
Atenție, vă rog ! Walter ne va chinui cu un discurs.
Respectând tradiția, a sosit momentul să ținem un toast.
Primul va vorbi Lou Trout, gazda noastră simpatică.
Mirele să aibă inima cu speranță, iar mireasa, picioare de plumb.
Fie ca Maggie să fugă spre altar, nu și de la altar.
Altfel, va trebui să ne înapoieze darurile.
Poți să-l iei pe al meu.
Știți zicala: "Nu pierzi o fiică, câștigi un fiu." Mi-ar plăcea.
Maggie să nu-și îmbunătățească așa-zisul record personal.
Bună glumă, tată.
Vrei să spui și tu ceva, domnule Graham ?
O clipă ! Nu știu ce să spun...
- E în regulă, Maggie ? - Hai, Ike.
Spune-i ceva în față. E mai nostim decât s-o faci în scris.
Poftim ?
Se țin de glume, Ike.
Hai, dă-i drumul !
Bine. Propun un toast.
Pentru familia și prietenii lui Maggie !
Să fiți ținta tuturor glumelor proaste !
Să fiți ridiculizați în public pentru toate greșelile comise !
Să fiți arătați cu degetul când o dați în bară !
Amuzant... Gata cu urările, să dansăm "hula" !
Hai, toată lumea sus ! La dans !
Maggie !
Maggie...
Poftim... S-ar putea să aibă nevoie.
- Unde s-a dus Maggie ? - Să-mi aducă ceva din mașină.
Poate are nevoie s-o ajut.
Bob ! Cine a fost mijlocașul care a spart blocajul ?
- Eu am zis că era Forrest Gregg. - Nu, Elijah Pitts.
- El joacă în apărare. - Nu era Perry ?
Maggie !
- E cam rece afară. - Nu o face pe amabilul !
- Am fost singurul care te-a apărat. - M-ai umilit !
Nu, te-am apărat, ceilalți te-au umilit !
- Ăsta era scopul petrecerii. - Nu. Totul mergea strună.
- Iar acum toți mă compătimesc ! - Căsătoria îți va distruge viața.
Ce tot spui ?
- Spune-mi, vrei să urci pe Everest ? - Ar fi amuzant. E înalt.
Te interesează împerecherea la lăcuste ?
Fiecare dintre ei a vrut să mă ajute.
Dar tu refuzi să fii ajutată ! Ai fost și ești speriată !
- Ești cea mai derutată femeie din... - Derutată ?!
Da, nici măcar nu te poți hotărî cum îți plac ouăle !
- Poftim ? - Da, ăsta-i adevărul.
Cu preotul, îți plăcea omleta, cu chitaristul, ochiuri la capac...
Cu tipul cu lăcustele, ochiuri în apă, acum îți place omleta din albușuri.
- Mi-am schimbat gusturile. - Nu judeci cu capul tău.
Ce ai de gând, Maggie ?
Chiar vrei să-ți petreci luna de miere pe Annapurna ?
- N-ai nici un chef de Annapurna ! - Ba da !
Ba nu.
Vrei un bărbat care să te ducă pe plajă,
ca să simți nisipul cald atingându-ți tălpile...
Un bărbat care să te trezească în zorii zilei,
arzând de nerăbdare să-ți audă glasul...
Am dreptate ?
Încetează !
Mă mărit duminică
și tu încerci să mă determini să fug iar de la altar.
Ești un tip cinic, fără pic de suflet.
Habar n-ai ce înseamnă să iubești cu adevărat.
Nu faci decât să-i judeci pe ceilalți, să râzi de ei, să-i critici,
pentru că, de fapt, ți-e teamă să-ți asumi răspunderea pentru viața ta.
Am citit ce-ai scris. Niciodată n-ai scris nimic despre tine însuți.
Nu sunt numai eu derutată
și știi prea bine asta.
Nu-i așa ?
Am dreptate ?
Mag, ajută-mă.
Green Bay era mijlocașul dreapta, iar Bart Star...
- E totul în regulă ? - Da.
Să mergem înăuntru.
- Îl chema Jerry Kramer. - Exact, Jerry Kramer !
- Bună, buni. Ce avem de mâncare ? - Curcan și brânză.
Ne-am gândit să deschidem un muzeu cu darurile de nuntă.
Încetează !
- Poftim ? - Să nu mai vorbești despre asta.
Am glumit, Maggie.
Sunt glume umilitoare și e timpul să înceteze.
Poate nu-ți place că ai o fiică cu probleme, dar știi ceva ?
Nici mie nu-mi place că am un tată bețiv.
Mănânc în camera mea.
De ce vrea o repetiție cu două zile înainte de nuntă ? Doar știe tot.
Bob a insistat să vizualizeze ceremonia.
Suntem gata.
- Vrei ca Ike să se retragă ? - Nu. Să joace rolul pastorului.
- Aș prefera să n-o fac. - E un prilej unic. E numai bun.
Treceți în partea dreaptă. El va fi pastorul.
- Îl vrei aici ? - Îl vreau în centru, să vadă totul.
Așa...
Cindy !
Ray !
Ce s-a întâmplat la petrecere ?
Nu vreau să vorbesc despre asta.
- Ce-o fi asta ? - E pentru clopot.
Bob se grăbește.
Fetelor !
Nu uita ce a spus Bob: vizualizează, concentrează-te la joc.
- Gândește ce faci ! - Parează !
- Pasează ! - Marchează !
Mișcați-vă !
- Unde sunteți, fetelor ? - Venim acum, domnule antrenor.
Ăsta e clopotul !
- Ce face ? - În loc să fie minge, e clopot.
Îndurare... Îndurare...
Mag, e totul în ordine ?
În ritmul ăsta cununia va fi seara.
Bine, bine... Știi ceva ?
Cred că precipităm puțin lucrurile. Ești cam tensionată, simți ?
Trebuie să te ajut să scapi de încordare.
Ike, vino încoace.
Stai în locul meu, ca să știe până unde trebuie să vină.
Iubito, te conduc eu.
Acum el e mirele ?
Relaxează-te, scapă de încordare... Vizualizează...
Imaginează-ți că ești mingea care zboară prin aer,
așteptând să aterizeze în brațele mirelui.
Zbor prin aer...
Mă...
... îndrept spre...
... linia porții.
Nu pierde contactul vizual...
- Aterizez în poartă. - Bravo !
Acum sunt pastorul și spun: Dragi invitați, ne-am adunat aici...
Vă declar soț și soție. Sărută-ți mireasa.
Acum o să răsune orga și ne vom îndrepta spre ieșire.
Suntem soț și...
Nu !
Maggie ?
Gata, gata...
Să știi că tipul a jucat minunat rolul meu.
- Ce naiba te-a apucat ? - Îmi pare rău, m-a sărutat și ea.
- Eu te-am sărutat ? - Da, m-ai sărutat.
M-am prins și eu.
Vreau să știu de când durează toate astea.
De un minut.
- La mine, de mai mult... - Adevărat ?
Ce-ați vrea să spun ?
Mă rog... Ai putea să spui... Sper ca voi doi să fiți fericiți.
Sper că voi doi să fiți fericiți.
Ai grijă de el.
- Ești teafăr ? - Da, da...
Bob ! Bob !
Îmi pare rău...
Cel puțin, de data asta m-am retras înainte de cununie. E un progres.
Vei găsi o femeie care te va face fericit cu adevărat.
Ferește !
Vezi, deja a apărut...
- Știe să consoleze un bărbat. - Da...
Sună-mă mai târziu.
Bob, poate nu-i momentul, dar ține numărul meu de telefon.
Ai grijă cum conduci, Bob.
Puștiul vrea să încuie biserica.
Cum se simte Bob ?
Bine.
Ce s-a întâmplat adineauri, acolo înăuntru ?
Nu știu. Nici nu vreau să vorbesc despre asta.
Nici eu.
Stai, așteaptă...
Nu, nu...
Nu putem să...
Trebuie să vorbim. Trebuie să discutăm întâi.
Vino aici...
Ne trebuie puțin spațiu...
Bine.
Crezi că am putea...
În fond, rochia o ai...
- La biserică totul e aranjat... - Data e fixată.
Și suntem doi. Ce-ar fi...
Trebuie să te cununi cu cineva pe care îl iubești
și care te iubește.
Tu ?
Sunt de acord.
Și eu.
Mă însor.
- Faci asta des ? - Nu sunt prea multe de făcut pe aici.
Sper să-ți dea ascultare.
- Nu contează culoarea părului. - Îmi place fundul lui mic.
- Bunico ! - Dar așa e.
Ne vedem la nuntă, bine ? Veniți, nu ? Mai sunt 37 de ore.
N-am lipsit de la prima ta nuntă.
Vom rămâne un timp aici. Vrea să scrie o carte.
Întotdeauna ai vrut să scrii un roman.
Mă inspiră orașul, simt că pot să scriu, că vreau să scriu.
Ike se însoară.
Fisher, te omor dacă faci pipi pe covor.
Bună ! El e la telefon.
- Bună ! - Bună !
- Ce faci ? - Nimic.
- Tu ce faci ? - Nimic.
Jur că văd cea mai frumoasă fată.
Mă poate vedea !
Doi valeți.
Ai încercat să trișezi. Nu-ți merge.
Am câștigat !
Vezi ? Asta înseamnă o relație matură.
Azi în Hale, Maryland răsună clopotele de nuntă.
Maggie Carpenter, veșnica mireasă,
încearcă să-și ducă la bun sfârșit cea de-a patra cununie. Vom reveni.
Preia legătura, Jessica.
E mare agitație, ca la căsătoria unei regine sau a unei vedete de cinema.
Dar Maggie Carpenter e vedeta orășelului Hale...
Tricouri imprimate, cu "Mireasa spune da", cu numai 5 dolari.
Cumpărați tricouri cu "Mireasa fugară" !
Va fugi sau nu ? Aceasta e întrebarea pe care și-o pun toti cei prezenți.
Și, bineînțeles, mirele nr. 4, care n-a sosit deocamdată.
Va veni sigur. Azi am văzut opt gâște, zburând în formă de V.
- Mereu vezi gâște care poartă noroc. - Dar nu sunt mereu opt !
E mai bine când sunt opt ?
- Opt în formă de V. - V de la victorie ?
Victorie ! Da !
Și de la săpunul Violete.
Am emoții, am transpirat. Unde sunt batistele ?
Lasă batistele. Freacă-ți urechile.
Da, e o idee bună.
Te liniștești. Și Cory aplica metoda asta.
- Și fă uite-așa... - Așa îl liniștim pe cățelul nostru.
Numai aici găsiți tricourile "Până nu văd, nu cred" !
Iată-l pe Ike Graham !
Începe spectacolul.
Mă simt mai bine.
E foarte plăcut.
- A sosit. - Au, urechea ! Îl văd !
Ike Graham a sosit la biserică.
- Ești la prima căsătorie ? - Va fi și ultima ?
- Vă gândiți să faceți copii ? - Cineva l-a lovit...
E un semn bun.
Cine l-o fi făcut ?
Calm, vălul nu te mușcă.
Acum trebuie să te liniștești.
Dacă nu te liniștești, nu putem să-ți punem rochia.
Nu mă pot mărita în cămașă.
L-ai găsit. De data asta l-ai găsit.
El e, l-ai găsit !
Trebuie să ne grăbim, sosește corul de copii.
- Doamnă Pressman, lăsați-o aici. - Nu-ți face griji, e fără sunet.
- N-ai nici un haz. - Nu, n-am.
- Vroiam să filmez ca Scorsese... - Cum vrei tu, numai să filmezi.
- Ike ! - Dragii mei !
Vă mulțumesc !
- Suntem prieteni buni, Fisher, nu ? - Sigur că da.
- Ești cavalerul meu de onoare. - Sunt bun, dar nu cel mai bun !
Du-te la pastor, să-ți spună ce ai de făcut.
Poate îmi spune și mie cineva ce am de făcut.
Întotdeauna ți-a stat grozav în costumul ăsta.
Mă bucur pentru tine, dragule.
Mașina mea te așteaptă, în caz că se hotărăște să fugă.
Am invitație... Lou !
- Arăți groaznic. - Mulțumesc.
Lasă-mă pe mine.
- Mă bucur că te-a ales pe tine. - Serios ?
N-aș fi vrut să aflu că nu sunt eu alesul în ultimul minut de joc.
Un ultim sfat de antrenor ?
- Nu pierde contactul vizual. - Contactul vizual... Am înțeles.
Se poate ? La nuntă, oricine vrea să arate cu totul special.
Merit mulțumiri că ți-am împrumutat Buick-ul nostru. E model 1963 !
- Mulțumesc, doamnă Trout. - N-ai pentru ce. Suntem ca și rude.
Asta ce mai e ?
- Bună ziua, sunt Fisher. Tu ? - Minunat. Betty...
- Nu vrea să iasă ața asta... - Mi-ai scos un fir de păr.
Dnă Trout, știi, asta e cununia mea. Te rog, așază-te, în curând începem...
- Cine e ? - Doamna Trout.
Îi trebuie o batistă.
Pune-o în buzunar. Așa, acum e bine.
- Mult noroc, fetițo. - Mulțumesc, buni.
- Aș dori să prinzi rădăcini azi. - Bine, tată.
Din partea miresei participă la cununie tot orășelul Hale.
Din partea mirelui au sosit mulți prieteni din New York.
- E ocupat ? - Nu.
- Sunt Elaine, din Manhattan. - Bob, al patrulea pretendent.
- Îmi pare rău. - E în regulă.
Orice naș își are nașul.
Nu-i port pică lui Ike.
E ca și cum Jack Dempsey ar pierde în fața unui newyorkez.
Exact, a fost învins de Gene Tunney.
Scuipă guma.
Să mergem.
Nu vreau să ne plimbăm... Să ajungem la timp la altar.
Vă rog să vă ridicați.
Maggie Carpenter a pășit pe culoarul din naos...
Se oprește din mers...
Nu pierde contactul vizual ! Privește-mă în ochi !
Luați loc. Mulțumesc.
I-am păcălit, m-am furișat cu aparatul foto.
Ne-am adunat aici...
V-aș ruga să faceți fotografiile după oficierea cununiei. Vă mulțumesc.
- Azi ne-am adunat pentru a... - Nu !
- Unde se duce ? - Nu face asta !
- Maggie ! - Blocați ușile !
Nu, Maggie, nu !
La nunta lui Maggie nu te plictisești niciodată !
Vine un bărbat, are multe bomboane. Gâdilați-l și o să vi le dea pe toate.
- Dă-ne bomboane ! - Nu-mi faceți una ca asta !
Prindeți-o pe mireasa neascultătoare !
E un costum Armani !
Stai !
Maggie !
Dă-i drumul !
Maggie !
Nu-mi face una ca asta ! Maggie !
- A luat-o după ea... - E într-o formă bună.
Maggie, nu !
Unde crezi că se duce ?
Nu contează. Va ajunge la destinație mâine la 10.
Nu, Maggie !
Maggie, nu face asta !
Domnule Graham !
Domnule Graham, ce veți face acum ?
- Ce veți întreprinde ? - Cum vă simtiți ?
O să-i acordați încă o șansă ?
Lăsați-l în pace.
"Fata de la feronerie a luat-o razna."
De câte ori are de gând să fugă ?
MAGGIE IAR ÎN GOANĂ NEBUNĂ
În final, știri locale.
Primarul ne-a cerut să n-o mai bârfim pe Maggie și cununia ei eșuată.
Aici Cory Flemming pentru W-HALE... Dumnezeu să vă dea înțelepciunea
de a vă bucura că trăiți într-un orășel mic.
Și stop !
Să știi că ești foarte telegenic.
- Totul e în regulă ? - Da.
Am închis și eu. Vrei să mergem să bem ceva ?
O să fac ordine pe aici și apoi cred că mă duc direct acasă.
Bine.
Știi...
M-am gândit la gâștele alea în formă de V.
Cred că V-ul era, de fapt, W...
- De la... - De la ce ?
- Ce tot spui ? - W de la wedding (nuntă).
Cred că trebuie să faci puțină ordine în viața ta.
Îți mulțumesc.
- Deci crezi că eu aș mai... - Te știu o fată deșteaptă.
Credeam că mă vei iubi mereu...
Credeam că n-ai să mă părăsești...
Dar totul s-a destrămat...
Sunt singur iar...
Pentru tine totul a fost doar un joc...
Te-ai jucat cu dragostea mea...
N-am crezut niciodată...
Că voi ajunge să plâng.
Tu, numai tu...
Ai adus nori negri în sufletul meu.
Tu m-ai făcut să sufăr.
Tu mi-ai frânt inima.
Numai tu...
Așa, hai să vedem...
- Ce mai faci, Ike ? - Bună, Robin.
Bună ! Lasă-mi mesajul pe robot.
Bună, Ike.
Să nu-mi spui că și portarul e unul dintre admiratorii tăi.
Încercam să mă împrietenesc cu pisica ta.
- Ai ceva împotrivă că sunt aici ? - Am de ales ?
Nu pot vorbi și în numele lui Italics. Trădătorule !
Nu te condamn pentru faptul că ești supărat.
Sau poate furios...
Iritat ?
Ești negru de supărare.
Cu ce ocazie prin oraș, Maggie ? Cu afaceri ?
Apropo, ți-am văzut lămpile.
Sunt minunate.
- Pe cuvânt. - Mereu am dorit să fac așa ceva.
Ai putea să începi o nouă carieră.
Așadar, ce cauți aici ?
Am vrut să-ți explic de ce fug...
De ce fug, uneori cu mașina, de anumite lucruri.
- Ce mai contează ? - După mine, contează.
Când mergeam spre altar, mă îndreptam spre un bărbat
care habar n-avea cine sunt cu adevărat.
Și nu era vina lui decât pe jumătate,
pentru eu făcusem tot posibilul ca să-l conving
că eram exact persoana pe care și-o dorea.
Dacă aș fi mers până la capăt ar fi însemnat să-l mint.
Dar tu ai știut cine sunt cu adevărat.
Am știut.
Eu n-am știut.
Și totuși am sfârșit urmărind o dubiță.
În legătură cu dubița nu mai e nimic de făcut.
Dar...
Benedict.
- Arnold... - Nu, îmi plac ouăle Benedict.
Altfel preparate nu-mi plac deloc.
Nu-mi plac nunțile mari, în care toți se holbează la tine.
Aș vrea să mă mărit într-o zi de lucru.
Și dacă va fi la asfințit, vreau să plec călare, pe calul meu.
- E cazul să notez ? - Și mai e ceva.
Nu, poți să-mi spui.
Sunt pentru tine.
- Sunt purtați... - Sunt ai mei. De la cununii...
Și ți-i dau definitiv.
E ceva serios.
Și mai e ceva. Știu, te gândești că, în fond, totul se poate repeta.
Dacă ai putea să stai jos...
Și să luăm asta de aici...
Doamne, nu !
Nu-ți acoperi fața. Așa ceva se întâmplă o dată în viață.
O fac pentru prima dată. Te rog să fii atent.
Te iubesc, Homer Eisenhower Graham.
Vrei să te însori cu mine ?
- Trebuie să mă gândesc un pic. - Speram să spui asta.
- Nu-i adevărat. - Ba da.
Dacă ai fi spus "da", n-aș fi putut să-ți spun ce am repetat îndelung.
Așa...
- Ești gata ? - Te ascult.
Sunt sigură că vom avea perioade grele.
La un moment dat unul din noi va dori să lase totul baltă.
Dar sunt la fel de sigură
că, dacă nu-ți cer mâna acum,
am să regret tot restul vieții.
Pentru că, în adâncul sufletului, știu că ești bărbatul vieții mele.
Frumos discurs, Maggie.
L-am împrumutat de la un scriitor.
Așadar ?
Dansează cu mine.
Ne-am adunat pentru a sărbători cununia
dintre Maggie Carpenter și Ike Graham.
- Ai verighetele ? - Da.
Ike, de bunăvoie și nesilit de nimeni, o iei în căsătorie pe Maggie ?
Da.
Maggie, de bunăvoie și nesilită de nimeni îl iei în căsătorie pe Ike ?
Da.
Fie ca viața pe care o veți petrece alături să vă întărească iubirea.
Prin puterea dată mie de Domnul, vă declar soț și soție.
Sărută-ți mireasa.
Știi ceva ? A făcut-o !
Maggie Carpenter s-a măritat !
Betty, a făcut-o !
Stai numai puțin... Nu închide !
[ROMANIAN]